Zima se stále brání pustit jaro do kraje, ale sluníčko teplými paprsky přece jen pomalu ohřívá zemi. V pátek 30. 3. 2018 jsme se rozhodli jet do Telče. Neplánovaná vycházka na Velký pátek měla směřovat do Lhotky k ledopádu. Byl to plán tak nějak na neurčito. Nikdo nevěděl, zda ještě ledopád je, nebo už podlehl jarnímu tání.
Na nádraží v Jihlavě se sešlo 13 turistů a společně odjeli vlakem do Telče. Z nádraží v Telči jsme se vydali na náměstí, které bylo v tuto dobu skoro liduprázdné. V klidu jsme si ho prohlédli a vstoupili do zámeckého parku. Všude bylo ticho, jen ptáci zpívali své ranní písničky. V trávě na nás vykukovaly nesměle hlavičky petrklíčů a dál se rozprostíraly docela velké ostrůvky rozkvetlých bledulí.
Ze zámeckého parku jsme přešli na Lipovou alej a tou jsme asi po dvaceti minutách došli k daňčí oboře. Daňci se na nás plaše a trochu zvědavě dívali.
Snažili jsme se potichu daňky vyfotit, a potom pokračovali po ZTZ přes Hostětice směrem do Lhotky. Po cestě před námi se ukázala Javořice s televizním vysílačem.
Ve Lhotce se Jirka zeptal na cestu k ledopádu. Vůbec nikdo z nás u ledopádu u Lhotky nebyl, tak jsme nevěděli kudy, a navíc jsme nevěděli, zda ještě vůbec stojí. Je těžké hledat něco, co třeba už není. Ve Lhotce jsme se dozvěděli, že se musíme vydat k veřejnému tábořišti nad Lhotkou. Vystoupali jsme cestou k tábořišti a již z dálky jsme ledopád uviděli. Obava, že již ledopád nebude se nenaplnila. Byl sice už trochu prořídlý, ale ještě stále bylo znát, že byl v mrazivých dnech mohutný. Společně jsme se u něho vyfotili a vydali se na zpáteční cestu.
Přiblížila se dvanáctá hodina, když jsme přišli do Lhotky, kde naši pozornost upoutaly řehtavé zvuky. Místní chlapci tam dodržují velikonoční zvyky a právě byli na cestě ke kostelu se svými řehtačkami, protože, jak známo všechny zvony v tento čas odlétly do Říma a místo zvonů se jenom klape.
Moc jsme se nezdrželi a spěchali jsme do Telče na vlak. Byl Velký pátek, a tak někteří měli ještě doma nějakou práci s přípravou Velikonoc.
V Telči jsme se rozdělili, někteří zůstali v Telči a někteří odjeli do Jihlavy.
Po absolvování 19 kilometrů jsme byli spokojeni, že naše bláznivá jarní výprava k ledopádu nebyla zbytečná.